Forfilmen
Crimson Permanent Forsikring skulle opprinnelig være en animert kortfilm.
Jeg hadde laget dreieboka og tegnet dette...
ideen om en bygning som seilte av gårde.
Og da tiden var moden for å lage The Meaning of Life...
fant jeg ut at jeg var lei av å lage animasjonsfilmer.
Jeg ville ikke gjøre det mer.
Jeg hadde laget Time Bandits og følte at jeg ville lage...
filmer, ikke animasjon.
Jeg foreslo for de andre at jeg skulle prøve å lage en kortfilm...
som ville inngå i selve hovedfilmen.
De var dumme nok til å være enige...
og sa: "For en god idé."
Så de lot meg...
ha mitt eget studio og filmmannskap...
og praktisk talt lage min egen film.
Animasjonsdelene jeg lagde i hovedfilmen var veldig ubetydelige...
i forhold til dette.
Jeg hadde alltid vært fascinert...
av ideen om å ta det som skulle være en animasjonsfilm...
og gjøre det om til rendyrket, ekte filmskaping.
Ro!
Jeg liker ideen om å bruke veldig gamle skuespillere...
som ikke har hatt jobb på årevis.
Noen av dem var gamle teaterkunstnere.
De hadde aldri fått sjansen til å være heltemodige eller sjørøveraktige...
og vi dro dem nesten opp fra graven...
et ben eller to var alt innenfor da de kom om bord...
og vi begynte arbeidet.
Kom igjen, gutter. Vi tar dem.
Vi bygde alt.
Vi bygde settet og interiøret som var i studioet.
Vi brukte mye tid på å tenke ut sketsjer...
med gammelt viktoriansk regnskapsutstyr...
og hvordan det kan forvandles, om så ikke til sverd...
og masseødeleggelsesvåpen...
så iallfall til ekle, grufulle små ting.
Vi hadde gummistempler...
vi hadde rotorbladene til gamle vifter.
Vi tok alle de sakene og gjorde dem om til krigsvåpen.
Roger Pratt lyssatte dette. Han hadde laget Brazil sammen med meg.
Dette var andre gangen vi jobbet sammen.
John Beard, som hadde vært kunstnerisk ansvarlig i Brazil...
ble med her som produksjonsdesigner.
Slipp meg ut herfra!
Jeg forlanger å snakke med min advokat!
Jeg likte ideen om gamle klappskrivebord.
Å skaffe det gamle utstyret... Telegrafstrimmelen ble...
nyttig i håndteringen av de folka.
Vi skammet oss ikke over å bruke blaut humor...
med skalling i vinduskarmen og bla, bla, bla.
Musikken...
som John Du Prez komponerte, er basert på Erich Korngolds arbeid.
Korngold lagde The Sea Hawk...
og skapte de store klassikerne med Errol Flynn.
Det er god romantisk, mektig musikk.
Og det er jo det dette er. Det er faktisk en stumfilm...
som domineres av denne utrolige filmmusikken.
- ...setter over tevannet. - Ai-ai, kaptein.
Myrtle Devenish er den eneste kvinnen her. Myrtle var lykkebringeren min.
Hun hadde vært med i Brazil.
Hun var sekretæren som skrev på maskin for Mike Palins torturist.
Hun hadde vært med i Time Bandits.
Hun var en herlig dame...
som villig lot seg utnytte av menn.
Tevannkoking er en flott egenskap. Den bør aldri undervurderes.
Vi bygde disse settene, både de innvendige og de utendørs...
så karene kunne boltre seg.
Iblant var det skummelt, for disse karene, så gamle...
og skrøpelige som de var, måtte utføre en rekke farlige stunt:
Klatre i stiger, skli og falle.
Paddy, som dyttet den mannen utfor kanten...
var en pensjonert stuntmann. Antakeligvis den eldste i bransjen.
Han la ned så utrolig mye arbeid her, for dette var hans siste sjanse.
Det var delvis det vi gjorde:
Ga folk en siste sjanse til å gjøre noe interessant.
Hele filmen ble spilt inn på dette nokså lille settet.
Vi bygde toppen og siden, men for å få til vidvinkelopptakene...
måtte vi dra ned til London.
Og bygningen dere ser her, er faktisk...
Lloyd's Maritime Forsikrings kontorbygg i London.
Vi fikk bare tillatelse til å filme der i helgen.
Egentlig hadde vi ikke tillatelse.
Vi måtte snike oss inn der en søndags morgen...
og komme oss ut igjen før lunsj...
hvilket betydde at vi måtte lage fortauet, rigge opp denne enorme kjettingen...
som ble holdt av en kran utenfor kameravidde...
få ferdig hovedopptakene...
og komme oss ut igjen før vi ble arrestert.
Noen hadde faktisk betalt konstabelen på den lokale politistasjonen...
for å holde seg vekk.
Da den begynte å bevege seg, var vi i studio og dro den av gårde...
og dyttet ut murstein og sånt.
Disse opptakene av bygningen er av en modell.
Vi hadde to modeller. Den ene var ca. 120 cm...
og den andre var ca. 40 cm høy.
Den dere ser seile bort her, er den på 40 cm.
Bygningene rundt er ikke bygninger.
Det er fotografier av bygninger i London.
Vi forstørret dem, satte dem sammen og klipte dem til.
Det er veldig liten dybde, og alt er todimensjonalt.
Å filme bygningen i bevegelse var alltid vanskelig.
Selv nå er jeg misfornøyd med resultatet.
Det er veldig vanskelig å få seil som er så små...
til å blafre i riktig skala. Men vi gjorde vårt beste.
Kom igjen, gutt. Se opp! Kurs. Kurs!
Å jobbe med modeller... Vi hadde vært borti det i Brazil.
Jeg gjorde mye mer av det i Munchausen senere...
så dette var en sjanse til å teste mange ideer.
Det spesielle med å bygge denne store glassbyen var...
at vi var på et veldig lite sett...
og måtte filme med vidvinkel-linser...
for å få det langt nok unna.
Problemet er at vidvinkel-linser fordreier ting...
og man får ikke rette loddlinjer.
Så hver eneste bygning er plassert med omhu...
i litt forskjellig vinkel, for å få riktige loddlinjer.
Kom igjen! Få fart på dere!
Farlig øyeblikk.
Å skli ned den stanga forårsaket vår første og eneste skade.
Landingen var ikke god, han brakk ankelen, eller iallfall forstuet den.
Det er en 40 cm høy modell som tøffer av sted der.
På settet måtte vi ha vindmaskiner i gang hele tiden...
og vi hadde alltid røyk.
Vi hadde duer som ble kastet rundt.
Vi måtte filme dette om og om igjen.
Det tok lenger enn jeg trodde.
Når jeg ser det igjen...
er det nok like mange opptak her...
som det er i hele resten av filmen.
Og hvert eneste ett er komplisert, folkens.
Nå og da ble jeg hentet under filmingen her...
for å ta på meg en kjole eller gjøre noe tåpelig i hovedenheten...
men jeg følte meg ganske isolert fra resten av filmen i store deler av innspillingen.
Det kom noen klager på at jeg brukte mer penger...
enn det resten av filmen kostet.
Jeg ante ikke hva dette kostet, men ingen ba meg sette strek.
Jeg tar gjerne imot ordrer, men ingen ga meg noen.
Modellbyen vår.
Hver av de bygningene er ca. 120-150 cm høye.
Det er veldig vrient å jobbe med så mange reflekterende overflater...
og kameraet som beveger seg mellom dem. Du oppdager hele tiden...
at du ikke har nok bygninger til å dekke alle mulige reflekterende deler.
Vi måtte la kameraet bevege seg...
så det så ut som bygningen var i bevegelse.
Den sto selvsagt stille, og det var vi som hele tiden beveget oss...
skiftet lys, og lot gjenspeilingene strømme inn.
Det var fint å få godt spill...
som av Mike Palin, som har hovedrollen...
som vinduspusseren.
Fyr!
Å rigge opp de sakene som kanoner var vanskelig, men det gikk.
- Det er finurlig å blåse ut vinduer. - Det er verre enn man tror.
Jeg glemte vi hadde et sett til her. Den moderne bygningen.
Når jeg ser det igjen, aner jeg hvorfor det kostet så mye.
Det bare vokser seg større. Det øker og øker, i endeløse opptak.
Det fine med denne DVD-en...
er at lyden er mye bedre enn i originalfilmen.
André Jacquemin har lagt til noen virkelig bra lydeffekter.
Mektig, dyp bassrumling som vi aldri fikk til.
Selv om vi ikke hadde teknologien...
klarte vi likevel å holde standarden for denne typen filmskaping.
Denne forfilmen skulle egentlig ha vært med i hovedfilmen.
Men da vi begynte å redigere den...
og lot den komme inn der den angriper hovedfilmen...
Jeg kan ikke huske etter hvilken scene det er.
Det fungerte ikke. Rytmen er veldig annerledes...
enn i Python-materialet.
De andre i gjengen sa hele tiden: "Du må klippe den kortere, det går ikke."
Jeg klippet den kortere og kortere...
og jo kortere, jo verre ble den, og det ble et stort problem...
for vi holdt på å sløyfe den helt fra hovedfilmen.
Vi ville droppe hele greia.
Så fikk jeg en lys idé. "Vi tar den ut av filmen...
"og gjør den om til en kortfilm som kommer foran hovedfilmen."
Med det samme vi gjorde det, var den plutselig helt grei igjen.
Det ga oss sjansen til å reintrodusere den igjen senere...
når den angriper hovedfilmen.
Jeg liker ideen om kortfilmen som kommer...
og gjør skade på hovedfilmen senere.
Av de glattslikkete, unge sjefene her...
har flere blitt kjente skuespillere.
Der er Ross Davidson bak den stolen.
Han ble stjerne i EastEnders...
og skapte overskrifter i engelske sladrespalter...
samme hvilken romanse han hadde på gang.
Matt Frewer er med der også, som spilte Max Headroom.
Jeg liker ideen med...
den skiltmaleren. Han gjør jobben sin, samme hva som skjer.
Det fikk meg til å le da, og jeg måtte le igjen nå.
I denne kampscenen...
var det første gangen jeg gjorde den typen action...
og nå ser jeg at jeg ennå hadde mye igjen...
å lære for å kunne gjøre det bra.
Vi holdt det gående så lenge vi kunne. Opptak etter opptak.
Jeg må sette meg ned og telle alle opptakene i denne filmen...
bare for å innse hvordan vi klarte å narre oss selv...
til å tro at vi bare laget en enkel liten kortfilm...
som ville være i boks på en ukes tid eller to.
Og nå rammer tragedien.
Hittil hadde det bare vært moro. Vi hadde bare lekt oss...
men nå kom tragedien.
Her er det: Matt Frewer blir snart Max Headroom.
Snart drar han til LA for å spille i Honey, I Shrunk the Kids.
Og veldig snart så faller han ut av vinduet, han begår selvmord.
Det er snakk om kollektivt selvmord her.
Et veldig romantisk arbeid dette her.
Kampen for det gode, det gamle og det ekte.
Ikke den glatte, moderne verden som har...
forrådt oss og sender oss ut i krig.
Dette er den rette krigen.
...av sin første suksess...
Regnskaps-masseødeleggelsesvåpen.
...menn fra Permanent Forsikring...
videre, inntil...
Her på slutten er en interessant modell av finansdistriktet.
Den var ganske liten, og da vi filmet den...
sa vi: "Den virker ikke stor nok."
Så vi satte reflekterende overflater bak den. Store...
speil som reflekterte bygningene...
så det todoblet eller tredoblet...
antallet modeller.
Her fikk vi sjansen til å ta med en flott sang som Eric hadde laget.
Vi hadde ikke funnet plass til den ennå.
Han hadde skrevet Accountancy Shanty lenge før vi begynte filmingen...
uten tanke på å få den med i filmen, men den passet perfekt.
Den utgjorde den store finalen til denne delen.
Dette er Eric på sitt beste.
Det er morsomt å hyre en regnskapsfører
Og seile på den store regnskapsbølgen
Finne og utforske offshore-fondene
Og sneie konkursens banker
Det kan bli tøft i forsikringsbransjen
Leslie Sarony, 80 år gammel, teaterkunstneren tar sine siste dansetrinn.
Alt kan trekkes fra på skatten Vi er ganske ubestikkelige
Vi seiler på den store regnskapsbølgen
Og så seilte de inn...
For meg var det flotte med denne kortfilmen...
at det førte til møtet med Harry Nilsson.
Han ville vite hvem som hadde laget den.
Harry kom til slutt til London.
Han var en venn av Graham, og han ble en venn av meg.
Han skrev noen av de flotte sangene og fremførte dem.
Og så, som de fleste av oss, gikk han hen og døde.
Han bare dro i forveien.
Det var interessant da vi viste filmen i Cannes...
og vi satt som publikum...
Det var første gangen jeg så den på lerretet...
og Crimson Permanent var fantastisk. Den lignet en filmklassiker.
Målestokken var så gedigen.
Så kom hovedfilmen, og jeg tenkte:
"Hva? Dette er jo TV! Her trenger vi ikke noe kinolerret."
Det var et sjokk.
Det interessante når jeg ser filmen nå, særlig på DVD eller video...
er at resten av filmen er i riktig skala hjemme...
og Crimson Permanent Forsikring gjør ikke like stort inntrykk på TV.
Så til sist gikk hovedfilmen av med seieren...
over mine desperate forsøk på å lage klassikere.
Endelig.
Nå er vi ferdige med Gilliams fryktelig rådyre...
Crimson Permanent Forsikring-film...
og kan ta fatt på hovedfilmen.
Det er nok den folk er kommet for å se.
For et herlig øyeblikk i filmen.
Her kommer Universal-logoen. Spennende.
Opprinnelig var tittelen A Fish Film.
Å lage fiskene var vrient.
Vi måtte bruke hodekostymer som var laget for å passe bak oss.
Så kledde vi oss i blått...
og gikk fram og tilbake på dette blå podiet...
i forskjellige høyder, og så ble alt redigert sammen.
Dette ville vært mye lettere å få til i dag...
og vi hadde unngått enkeltbildene.
Der kommer Terry Gilliam og jeg inn.
Ikke stort.
- Morn! - God morgen! Morn!
- Frank spurte om det skjer noe. - Gjorde han?
Ja.
- Se! Howard blir spist. - Blir han?
Det får deg til å tenke, ikke sant?
Jeg mener, hva handler det om?
Replikker i rasende fart...
man må se den mange ganger for å få med seg alt.
Selv lettforståelige små vitser om ereksjoner og sånt...
får man ofte ikke med seg første gang.
Men det er kanskje en positiv side ved filmen.
Den vil vare evig, for man må se den om og om igjen.
Dere kan spille DVD-en sakte og se i detalj...
hva som kunne vært bedre på halve hastigheten jeg filmet den på.
Hva er poenget med alt dette tullet?
Er det tid for høna og egget?
Terrys ballongselger er herlig...
der han går gjennom villmarken av pupper.
Vel, ça, c'est le meningen med livet
Er livet bare et spill
Dette er klassiske Gilliam-tegnefilmer. Helt fenomenale.
Husene som lander...
var hus utenfor leiligheten min nord i London.
Dette er nok den beste animasjonsdelen i filmen.
Jeg konsentrerte meg om denne...
og lot de andre svinne hen.
Da vi forandret litt på det, ble dette en forgjenger til Brazil.
Hva betyr det? Det betyr vel ett eller annet?
Der er Venus. Vinden blåser henne av sted.
Opp av alt dette stiger et slags østerlandsk buddhistisk tullball.
Vi blander religioner og filosofier.
Vi har TV-seerne, som er dagens sanne religion.
Helt inspirert.
Men hvorfor smelter han? Hva skjer her?
Det vanskelige med animasjonen var at...
vi ikke brukte klippet animasjon...
men vi brukte hele animasjonsbilder.
Kloningens tidsalder...
før søya Dolly.
For dette er meningen med livet
C'est le sens de la vie Dette er meningen med livet
Ja, se på TV.
"Jeg ser på TV. Jeg har det bra hjemme.
"Jeg trenger ikke å dra på kino for å se på dette.
"Det passer perfekt til den lille skjermen jeg har hjemme."
Denne sykehusscenen var opprinnelig starten på filmen.
Det triste...
med å ta Crimson Permanent Forsikring-filmen først...
er at reaksjonene på denne scenen aldri ble så gode...
som da vi lot den komme først.
Å komme etter Crimson Permanent Forsikring...
siden det var så mye støy og leven der...
gjorde at denne scenen alltid virker litt tam.
Fordi den ble laget med tanke på å komme helt i starten.
Men den er mye morsommere enn Crimson Permanent Forsikring.
Dette er bra saker.
Her er John og Graham i aksjon.
Det er litt tomt her i dag, ikke sant?
Jo.
Ja. Flere apparater her, søster.
EEG, BP-monitoren og AVV.
- Selvfølgelig. - Og hent maskinen som sier "ping".
Og hent de dyreste maskinene i tilfelle direktøren kommer.
Graham, som var legen iblant oss...
var rådgiveren vår her.
Han sørget for at vi fikk det riktige utstyret til operasjonssalen.
Meget bra. Det var bedre. Det var mye, mye bedre.
Ja, sånn skal det være.
Men det er fremdeles noe som mangler.
Så han visste hva delene til alt utstyret het.
- Pasient. - Ja.
Hvor er pasienten?
Pasient!
- Her er hun. - Få den hit.
Det var vel omtrent sju år før dette...
at kona mi, Alison, fikk datteren vår Sally...
og hun hadde en opplevelse som lignet veldig på denne.
Hun ble satt på drypp for å fremskynde fødselen, fordi sykehuset hadde bestemt...
at babyen måtte fødes på en bestemt dag, om den var klar eller ei.
Så Alison fikk fødselen fremskyndet...
og de trakk virkelig babyen ut av henne.
Jeg var der, og det føltes akkurat ut som dette.
Moren var den siste de tenkte på.
Alt virket å dreie seg om maskinenes teknologi.
Og jeg ble forbløffet da John og Graham skrev denne sketsjen.
Jeg tenkte de måtte ha vært til stede ved Sallys fødsel...
for de beskrev nøyaktig det jeg husket.
Og det er den dyreste maskinen på hele sykehuset.
Jeg har stor sans for ideen om at pasienten bare er en gjenstand.
Slå alt på.
Morn, mine herrer.
God morgen.
God morgen, herr Pycroft.
Meget imponerende.
- Og hva holder dere på med i dag? - En fødsel.
Og hva er det for noe?
Det er når vi tar en ny baby ut av en dames mage.
Utrolig hva vi kan gjøre nå for tiden.
Jeg ser dere har maskinen som sier "ping".
Apropos "ping"...
så brukte Graham og jeg mye tid på å finne det rette "pinget".
Jeg følte aldri at vi fikk det som vi ville.
Takk, takk. Vi gjør vårt beste. Vel, bare fortsett.
Det sier så mye om utviklingen innen medisin...
og utviklingen innen kringkasting.
Regnskapshensyn har tatt over, bedriftsledelsen har tatt over.
Her kommer den.
Og skrem den.
Takk.
Og de stive håndklærne!
Vis den til moren.
- Det er nok. - OK. Bedøv henne.
- Nummerer barnet. - Mål det, bestem blodtype og isoler det.
OK. Det var det.
Er det en gutt eller pike?
Det er vel litt tidlig å påtvinge det roller, synes du ikke?
Et godt råd.
Det kan hende du vil føle en helt irrasjonell form for depresjon...
FD, som vi leger kaller det.
Masse lykkepiller til deg...
og så kan du se fødselen når du kommer hjem.
Den er tilgjengelig på Betamax, VHS og Super 8.
Betamax daterer på en måte filmen, ikke sant?
FØDSELENS MIRAKEL - DEL 2 DEN TREDJE VERDEN
Pokker også.
- Ta den, Deirdre, er du snill. - Ja vel, mamma.
Vi hadde store vanskeligheter med å finne et sted som dette.
Faktisk så fant vi det aldri. Som dere ser, så malte vi kulissene.
Og vi fant en gate som var nesten perfekt.
Men det var uhyre vanskelig å finne bakgatene i Yorkshire.
Sengetid for dere.
Ingen protester!
Disse ungene var fantastiske. Vi hadde rundt 60 stykker, tror jeg.
Vi måtte konstruere settene, så vi lagde den trappa opp...
som fortsetter i vinkel, så man kunne se dem overalt.
Og jeg ville ha en diger kaminhylle...
så vi kunne ha barn sittende der oppe. Jeg ville ha hele skjermen full av barn.
...selge dere alle til forskningseksperimenter.
Sånn er det, barna mine.
Skyld på den katolske kirken som ikke vil la meg bruke en liten gummidings.
Jeg tror det er jenta til venstre som står for sangen.
Hun synger ikke på skjermen, men det var hennes stemme.
Da vi fikk alle de 60 barna inn...
måtte de ha tillatelse fra foreldrene.
Når det kom groviser, som når Mike sier:
"Hadde den katolske kirke latt meg bruke...
"en liten gummidings på enden av pikken min"...
så sa han egentlig: "Hadde de latt meg bruke...
"en liten gummidings på enden av sokken min."
Og så dubbet vi det senere til "pikken".
Vi ble så overrasket. Foreldrene...
alle var begeistret for at barna sang...
Every Sperm Is Sacred. De likte ideen.
Jeg syns denne åpningen er helt glimrende.
Opptredenene er fenomenale.
Ideene er makeløse.
Det der er en flott rollefigur av Michael.
Selve sangen gjennomgår tre stadier.
Den begynner som et slags lyrisk resitativ...
og går over i en hymne...
og så blir den en slags Oliver!
Har du noen gang filmet...
en så lang sekvens?
Den bare fortsetter å bygge seg opp og bli bedre.
Jeg tror dette er en av mine Python-favoritter.
De stakkars små ungene i badekaret. De ble ganske avkjølte på slutten.
Fordi
Hver eneste spermie er hellig
Den lille jenta i midten er så skjønn.
Jeg prøvde å overtale datteren min, Sally, til å gjøre det, men hun nektet.
Jenta bak Mike ser ut som en Rafael-modell.
Alle har så flotte ansikter.
Hver eneste spermie er fin
Dersom en spermie går til spille
Blir Gud ganske vred
En fenomenal liten pike.
Den lille jenta som synger soloen, var helt perfekt.
Hun mimet til stemmen til en av de andre ungene...
men hun gjør aldri en feil.
For hver spermie som er blitt borte
Dette er virkelig bra.
Hver eneste spermie er til behag
Hver eneste spermie trenges
Man får en klump i halsen, ikke sant?
Ungene var så flinke. De la hele sin sjel i det.
Jeg strevde fælt med å prøve å synge dette.
Dette var fire forskjellige opptak, til fire forskjellige strofer.
Sæden sin mer forsiktig
I Cannes var det helt herlig...
med dette smokingkledde publikumet.
Crimson Permanent seiler gjennom, og er lekende lett...
å oppfatte, for den er enkel å forstå visuelt.
Så begynte selve filmen...
og de visste ikke hva de skulle tro. De var veldig forvirrede og usikre.
Men på slutten av Every Sperm Is Sacred applauderte de.
Vi hadde vunnet dem.
Hver eneste spermie trenges
I ditt nabolag
Jeg tror vi filmet dette i Rochdale.
Nå ser vi oppover gaten motsatt vei.
Veldig, veldig vanskelig. Det var omtrent den eneste 1900-talls...
arbeiderstrøk-gaten vi kunne finne.
La hedningene søle ut sin
Designeren vår ville at de skulle bruke bukseseler...
og så spenne dem ut, noe de gjør, men jeg syntes det ble litt for selvfølgelig.
Jeg liker Pavens Rabatt-Hus.
Hver eneste spermie er hellig
Hver eneste spermie er til behag
En av jentene stakkar, falt gjennom taket hun danset på.
Vi hadde flammeslukere...
og papirdrager og fyrverkeri og alle nasjoners flagg.
Jeg tror dette var den tredje tagningen.
Vi hadde ikke trodd det ville ta hele morgenen å få alle i kostymer...
og at vi så tok tre tagninger og sa: "Dett var dett.
"Slutt. Vi er ferdige. Det er perfekt."
Så dere forstår problemet, mine små.
Jeg kan ikke ha dere alle her lenger.
Snakk høyere!
Jeg liker den "snakk høyere"-replikken og jenta som ser seg rundt.
Ungene er så flinke i denne scenen. Jeg kommer ikke over hvor...
troverdige de er. Ansiktene ser ut som de hører hjemme i den perioden også.
Han ville forstå et sånt skittent triks. Det vi gjør mot oss selv, gjør vi mot ham.
Du kunne få dem dratt av ved et uhell.
Nei. Jeg vet dere forsøker å hjelpe, barn, men jeg har bestemt meg.
Jeg har tenkt lenge og nøye over dette...
og det må bli medisinske eksperimenter for dere alle sammen.
Nå kommer en av mine favorittsekvenser i filmen.
Jeg tror det er scenen med...
Graham og Eric som det protestantiske ekteparet.
For at barna skulle være med på sceneskiftet...
fikk vi dem til å gå ned veien og inn i det neste huset...
rundt og ut på baksiden av det andre.
Hva er vi, kjære?
Protestanter, og meget stolte av det.
Graham var helt perfekt i denne rollen.
Og det er en super rollefigur.
- Men sånn er det jo med oss også, Harry. - Hva mener du?
Jeg mener: Vi har to barn, og vi har hatt samleie to ganger.
Det er ikke poenget. Vi kunne hatt det så ofte vi ville.
- Kunne vi? - Ja. Og forresten, fordi vi ikke tror...
Det var en vanskelig scene, for den består av én eneste tagning.
Jeg tror vi tok ett næropptak, men vi prøvde å gjøre det på én tagning.
Det er mye å huske utenat, særlig for Graham.
Han var virkelig god. Han var i toppform her.
Jeg kunne, hvis jeg ville, ha samleie med deg.
Å, ja, Harry.
Og ved å ha gummikappe...
Jeg liker forskjellen mellom interiøret i det protestantiske huset...
så stramt og stivt, og det han spiser...
og alt levenet i det romersk-katolske huset.
Og Erics undertrykte seksualitet er bare...
noe av det morsomste han noensinne har gjort.
...forsto han kanskje ikke det fulle omfang av det han gjorde...
Det var meningen at denne scenen skulle gli over i...
Martin Luther-sekvensen, som vi filmet...
men som vi i siste øyeblikk utelot fra filmen.
Men som stolte eiere av denne DVD-en...
skal dere få se Martin Luther-scenen.
...men også for å forsterke nytelsen ved seksuelt samkvem.
Har du en?
Har jeg en? Nei, men jeg kan når som helst...
gå til kolonialen, holde hodet høyt og si, med høy, stødig stemme:
"Harry, jeg vil kjøpe et kondom.
"I dag tror jeg faktisk jeg vil ha Nøkken, for jeg er protestant."
Dette er Graham på sitt beste. Han er helt fenomenal.
Han og Eric er litt av et par. De er...
tidenes protestantiske ektepar.
Men til tross for protestantenes forsøk på å markedsføre sex for nytelsens skyld...
Det var her Martin Luther-scenen skulle ha vært.
MENINGEN MED LIVET DEL Il - VEKST OG LÆRING
Alt dette ble filmet på Mill Hill.
Vi måtte ta en viktig avgjørelse her, for vi måtte...
gi dem en skoleuniform.
Skoleuniformen deres var mørk, svart blazer.
Men da vi skulle kle oss ut som skolegutter fant vi ut...
at vi så eldre ut i mørke farger. Vi trengte en lysere farge...
så vi måtte få sydd blazere i lysere farger...
til hele skolen. Dette kostet en haug med penger.
Men vi måtte gjøre det.
Jeg vet ikke hva jeg skal si om dette her.
Jeg har forandret mening nå etter å ha sett mer av filmen.
Jeg tror dette her er det beste Python noensinne har gjort.
Å, Gud.
Du er så stor.
Dette minner meg om...
talløse skolesamlinger og seremonier.
Jøss, vi er alle ordentlig imponerte her nede, skal jeg si deg.
Vårherre, tilgi oss for denne vår forferdelige slesking.
Og utilslørte smiger.
Men du er så sterk, og bare så innmari super.
Fantastisk.
- Amen, pastor. - Amen.
To av dere gutter er tatt i...
å gni linolje på skolens skarv.
Noen av dere mener kanskje at skarven ikke spiller...
noen stor rolle i livet her på skolen, men jeg må minne dere om...
at den ble gitt oss av kommunestyret i byen Sudbury...
for å minne oss om Imperiedagen, så vi husker...
navnene på alle de fra Sudbury...
som så tappert ga sine liv...
for å holde Kina britisk.
Så fra nå av er skarven forbudt område!
Og Jenkins, det ser ut til at din mor døde i dag morges.
Kapellan.
Jeg elsker den replikken der.
Den lille gutten som ser opp og biter seg i leppa.
Ingen annen reaksjon.
Michael spiller en geskjeftig liten kapellan.
Skolekapellan.
Eller surr oss i kraft
Ikke stek eller bak eller kok oss
Eller fres oss i en wok
Vær så snill å ikke posjere oss
Eller drypp oss med varmt fett
Dette er en scene vi ikke var sikre på ville fungere...
fordi vi skulle spille 16-åringer.
Det er Eric, meg, Mike og Graham.
Godt oppe i 30-årene.
Som prøvde å se ut som skolegutter.
Det var her det var så viktig å ha lyse blazere.
For å kunne greie det.
Vi valgte dette stedet på Mill Hill. Det var...
vanskelig å finne et sted som svarte til...
vår oppfatning av et typisk klasserom.
Men jeg liker dette, for det hadde vinduer på tre vegger.
Dette er en sånn scene som John liker...
hvor han må huske en hel masse sprøyt.
Han elsker å klare å huske...
en hel masse vanskelige ting utenat.
Sørg for at han flytter klærne til nederste knagg for dere.
- Lærer? - Ja, Wymer?
Min bror skal ut med Dibble i helgen...
men jeg klipper ikke håret, så må jeg flytte...
Du må høre etter, Wymer.
Mens vi filmet dette, ble det veldig overskyet.
Det ble så mørkt at det så ut som det var natt utenfor.
Vi måtte stoppe filmingen selv om det var midt på dagen.
Det er sånt du ikke forventer deg.
...nederste knagg, hilser på de besøkende...
og melder fra til Viney at seddelen din er signert.
Og nå: Sex.
Jeg husker da John og Graham leste dette manuset.
Jeg syntes det var hysterisk morsomt.
Hadde jeg kommet så langt som at penis føres inn i vagina?
Nei, lærer.
Hadde jeg kommet til forspillet?
Ja, lærer.
Nå som alle kjenner til forspillet, kan dere sikkert fortelle meg...
Jeg likte ideen om at alt som presenteres i et klasserom...
blir fryktelig kjedelig for barn.
Måten det undervises på.
Var det å ta av seg klærne, lærer?
Og etter det?
Henge dem på nederste knagg, lærer.
Meningen med forspillet er å smøre vagina...
slik at penis lettere kan trenge inn.
Kan vi åpne et vindu, lærer?
Hvorfor må jeg le av den replikken?
Ikke vet jeg."Kan vi åpne et vindu, lærer?"
Replikker som ikke skulle ha noen grunn til...
å få meg til å le, gjør det.
Tok vi vaginasafter sist uke?
Følg med, Wadsworth! Jeg vet det er fredag.
Ser du på fotballen?
Flytt deg dit, gutt. Jeg advarer deg.
Det kan hende det blir eksamen dette semesteret.
Å, lærer!
Så bare følg med.
Nå, tok vi eller tok vi ikke vaginasafter?
Jo, lærer.
Nevn to måter å få dem til å strømme på, Watson.
Gni klitoris, lærer?
Hva er i veien med et kyss, gutt?
John gjør en strålende prestasjon her.
Måten en lærer kan gjøre ethvert fag kjedelig på.
Gi henne et kyss, gutt.
Måten han tar for seg...
Bra. Veldig bra, Wymer.
- Stryke henne på lårene? - Ja, ja. Det kan tenkes.
- Bite henne på halsen. - Ja, bra.
Små bitt i øreflippen, kna rumpeballene, og så videre.
Så vi har alle disse mulighetene før vi...
jager mot klitoris, Watson.
Ja, lærer. Unnskyld.
Dette er ett av våre beste settdesign fra vår...
produksjonsdesigner, Harry Lange.
Vi tenkte først på en uttrekkbar seng.
Men så sa han: "Hvorfor ikke ha en tavle...
"som kan foldes ut som en himmelseng?"
Jeg syntes det var helt glimrende laget.
Det fungerer fortreffelig bra.
Det gjør visuelt det som...
Pat Quinn er utmerket her. Hun er en praktfull skuespiller.
Og hun var helt med på denne delen.
Unnskyld, lærer.
Humphrey, jeg sa ja takk til middag med herr og fru Garfield i kveld.
- Ja, vi får vel gå, da. - Jeg sa vi skulle være der klokken åtte.
Da kan jeg runde av personalmøtet tidligere.
Jeg vet du ikke liker dem, men fant ikke flere unnskyldninger.
Det er bare det at jeg følte...
Wymer!
Det er for din skyld jeg gjør dette. Kan du våkne?
Jeg har ikke tenkt å gå igjennom dette en gang til.
Det var litt uenighet om de skulle ta av underbuksene.
Men jeg sa: "Dere bør det, for det er jo tross alt sexundervisning."
Vi sier at forspillet har vært, hvis det er greit, kjære.
Ja, selvfølgelig.
Mannen starter med å trenge inn i sin kjære kone...
på den sedvanlige måten.
Penis er som dere kan se...
Det harde faktum.
Sånn, ja. Det var bedre.
Nå, Carter.
Der er Michael med leirgjøken.
Det er så troverdig.
Sånne ting som skjer...
i klasserom verden over, det er jeg sikker på.
Legg den der, gutt. Legg den på kateteret.
Mens kona maksimerer stimuleringen av klitoris...
ved å støte imot skaftet av penis.
Takk, kjære.
Nå som den seksuelle opphisselsen stiger...
Hva er så morsomt, Biggs?
- Ingenting. - Del nå vitsen din med oss andre.
Det er tydeligvis noe fryktelig morsomt på gang.
Nei, ingenting.
Vel, siden det er så morsomt, bør vi nok ta deg ut til...
guttelaget i rugbykampen mot lærerne i ettermiddag.
Å, nei!
Der hadde vi ei dokke som lærerne banket opp.
For noen unger.
Det var dessverre ingen sølete dag, så vi måtte lage denne søledammen.
Det er som en virkelig rugbykamp.
Og vi måtte gjøre en forsiktig overgang...
til den første verdenskrig-scenen.
Vi filmet dette med omhu så målstativet i bakgrunnen...
gled over i krigsscenen, med de to trærne.
Aner ikke om noen legger merke til det.
Dette ble filmet på...
området til Borehamwood studio i Elstree.
På en liten ås bak studioet.
Vi gravde den opp og lagde denne...
slagmarken fra første verdenskrig.
Vi klipte bort en spøk der, som jeg alltid ønsker vi hadde tatt med.
Da jeg kom over toppen, skulle jeg si:
"Jenkins, ta drittsekkene på venstre flanke...
"og jeg skal ta de heteroseksuelle på den andre flanken."
Da vi gjorde dialogscenen her...
hadde vi sprengladninger som gikk av. Jeg tror vi hadde...
Vi ville ha alt i ett opptak...
så vi hadde vel 60 sprengladninger som gikk av på ett opptak...
noe som er et utrolig antall eksplosjoner.
Stakkars George, som var spesialeffektansvarlig, sa:
"Trenger dere virkelig så mange eksplosjoner?"
Det var en overmenneskelig oppgave.
Det jeg husker best...
var at mellom opptakene...
måtte spesialeffektansvarlige gå ut og sette opp igjen alle sprengladningene.
Og så var det en som dro ut dit...
og gjorde noe man ikke bør gjøre: Han bar sprengstoffet i en plastpose.
Da han gikk ut dit, var det fremdeles rykende varmt her og der.
Plutselig eksploderte det i en sky av røyk.
Fyren ble blåst i været.
Vi skulle gjort det annerledes, for vi burde ha...
gått ned i skyttergraven, så vi ikke trengte eksplosjonene mer.
Så kunne vi bare konsentrert oss om scenen. Men vi gjorde ikke det.
Den ble filmet med alle der oppe, noe som er...
enklere å filme, men mye mer tidkrevende...
fordi man må sette opp igjen sprengladningene hele tiden.
Så vennlig av deg, Sturridge. Snilt.
Det gikk bra med spesialeffekt-fyren som ble blåst til værs.
Husker ikke hvor lenge han lå på sykehus...
og skulle ønske jeg husket hva han het...
for den slags oppofrelse fortjener å bli husket.
Herregud, fyren gikk bare...
Det var som å se en slagmark, for det var kratere der ute.
Vi så den fyren gå ut dit. Andre var der også.
Han tråkker over en sprekk og forsvinner ned i krateret.
En diger eksplosjon!"Å, herregud, nei!"
Uansett...
så er det prisen når man lager film.
Nå har du såret ham.
Glem det. Fine herrer, de er like alle sammen.
Det ene øyeblikket er det fryd og gammen. Neste øyeblikk sparker de deg.
- Vi gir ham ikke kaken. - Jeg vil ikke ha noen kake.
Hør her. Blackitt laget den spesielt til deg, din drittsekk.
Eric holdt på å briste i latter i denne scenen.
Blackie!
Her er det han nesten begynner å le.
Han prøver å skjule det. Hvor er det han sprekker?
...men Blackitt kuttet sitronskiver, blandet sukker og mandler.
Jeg mener, prøv å smelte smør i 15 minusgrader.
Han ler der.
Han klarer bare ikke å slutte.
Han klarer å ta seg sammen før det blir hans replikk igjen.
Din drittsekk!
OK, vi spiser kaken.
De har rett. Den er for god til ikke å bli spist.
- Hent asjetter og kniver, Walters. - Ja, kaptein. Hvor mange?
Seks.
Fem.
- Duk, kaptein? - Ja, hent duken.
Nei, jeg henter duken.
Hent campingbordet, Hordern.
- Og den lille lampen? - Ja.
Mens du er i gang, hent en kakeserviett.
Hent to, i tilfelle den ene blir skrukkete.
OK!
Men det er ikke bare gøy med krig. OK, stopp den.
Dere kan gjerne le av militæret, men når man tenker over...
meningen med livet, er det en kamp mellom forskjellige synspunkter.
Uten evne til å forsvare sitt eget synspunkt...
mot andre, mer aggressive ideologier...
vil fornuft og beherskelse ganske enkelt forsvinne.
Derfor vil vi alltid trenge en hær.
Måtte Gud slå meg ned om jeg tar feil.
Gjennom hele filmen prøver vi stadig å komme tilbake til...
meningen med livet.
Jeg husker da jeg begynte å skrive The Meaning of Life.
Jeg har alltid trodd at de første ideene ville bli strålende.
Da vi holdt på med Monty Pythons World War Ill...
som jeg mente hadde stort potensiale...
gikk alle med reklame på uniformene.
Alt hadde en sponsor...
som i Formel 1-sporten, og kanskje tendensen går stadig mer den veien.
Men det gjorde ikke vi. Vi fikk en annen idé, som jeg likte...
nemlig at filmen sto for retten og at vi sto for retten...
fordi aktoratet hadde sagt at det ikke var en film, men skattesnyteri.
Og vi skulle lage ting som hadde scener...
La oss si at vi skulle spille inn Hamlet, men på Barbados...
eller i et skatteparadis som overhodet ikke passet til Hamlet.
Litt etter litt, mens filmen ble til, fortsatte rettssaken.
På et visst stadium tenkte vi til og med på å ha med reklame i filmen.
Vi hadde faktisk tenkt å få folk til å kjøpe reklamemulighetene...
og vi ville reklamere for dem...
og de ville gi oss masse penger som ville finansiere filmen.
Til slutt ville vi blitt kjent skyldige...
og så måtte vi selv velge henrettelsesmåten.
Til sist ville alle ha dødd en fryktelig, men interessant død.
Det var enda en idé som vi ikke bygde videre på.
Det var interessant å skrive det, for vi var på Jamaica.
Som gruppe jobbet vi ikke helt på samme måte...
som vi gjorde da vi lagde TV-show.
Til slutt hadde vi masse materiale som ikke ble med i filmen.
Noe av det var helt fabelaktig.
Men når jeg ser filmen nå, syns jeg at det som er med...
virkelig er utrolig. Jeg syns faktisk de første delene av filmen...
den katolske familien, det protestantiske paret, spermiesangen...
er noe av det beste Python noensinne har laget.
Opptredenene i filmen er like gode, om ikke bedre...
enn noe annet Python har laget.
Jeg husker ikke om Graham levde da vi spilte inn dette.
Dette ble spilt inn i Glasgow, i nærheten av Campsie Fells.
Vi dro opp dit for å filme, og det ble opprør.
Alle som hadde kommet... Zulukrigerne våre gjorde opprør.
Det var en forferdelig nitrist dag.
Det var kaldt, tåkete og vått...
og når sant skal sies lignet ikke Campsie Fells på Sør-Afrika.
Det lignet på Campsie Fells.
Og så, da klokka ble ti fikk vi beskjed om at det hadde vært opprør...
og at de hadde nektet å ta på seg kostymene. De sa de var altfor tynne.
Så vi måtte oppgi å filme den dagen og utsette det til neste.
Vi fant ingen svarte skuespillere. Vi måtte finne hvite skuespillere...
og dra til London...
for å kjøpe svart blekk, sminke og parykker.
De få fargede skuespillerne vi hadde, måtte vi plassere i forgrunnen...
mens alle i bakgrunnen bare var svartmalte.
Det så fryktelig ut.
Men til alt hell ble neste dag vakker og med sol...
og plutselig lignet det litt mer på Afrika.
Fullstendig oppspist.
Må være det hullet i det helvetes myggnettet.
Ja, de er noen ilske, små beist.
- Unnskyld meg. - Ja, Chadwick?
Jeg er redd Perkins er blitt bitt stygt i natt.
Vi også.
Ja, men jeg tror legen bør se på ham.
Ja, du får hente ham, da.
Jeg må le når jeg ser de som var med der...
for alle spiller så glimrende.
Da vi lagde denne filmen hadde alle fått stor selvtillit som skuespillere.
- God morgen, Perkins. - God morgen.
Hva er problemet?
Dette er en scene vi filmet dagen i forveien, da statistene hadde gjort opprør.
Så det spilte selvsagt ingen rolle at vi filmet i dette teltet...
eller at det var grått og elendig.
John Cleese var svært syk den dagen.
Han måtte hele tiden ut og kaste opp.
Han bodde på et hotell og hadde spist reker.
Jeg kom inn mens han spiste dem. Jeg luktet at de ikke var ferske.
Jeg skulle til å si: "Jeg ville ikke spist dem."
Men jeg så at han akkurat var ferdig, så det var like godt å ikke si noe.
Ja. Herregud, se på dette.
Men jeg ble ikke forbauset over å høre at han var blitt matforgiftet.
Men han klarte å filme likevel.
Han viser ingen tegn til å lide av matforgiftning når han spiller.
Er det noe i veien?
Ja. I løpet av natten fikk gamle Perkins bitt beinet av, på en måte.
Jaså. Vært i ute krigen?
Ja.
Jeg syns Eric og Graham spiller strålende i denne scenen.
En av grunnene til at de er så gode, er kostymene.
De er så omhyggelig utstuderte og laget...
av Jim Acheson, som har vunnet tre Oscar for kostymer.
Bare se på den skjorta til Eric.
Den er skreddersydd til den perioden.
Og Grahams kostyme og sminke...
forvandler ham til en tidsriktig figur.
Omhyggelig kostymearbeid. Fenomenale saker.
Kan jeg berolige deg om noe annet?
Nei da, det går bra.
Flott. Da får jeg gå.
Det gror ut igjen, ikke sant?
Jeg husker jeg så denne scenen. Det var alltid en stor glede...
for skuespillerprestasjonene er strålende. Jeg syns bare det er...
Alle er helt strålende.
Mye mer spissfindig skuespill enn det Python pleide å gjøre.
Igjen er det interessant at alt er filmet i ett opptak.
Det er ikke klipt sammen. Det er virkelig god skuespillerkunst.
...og nå bare gjetter jeg...
Det er flott å se dette som en utenforstående.
De tok opp dette mens jeg holdt på med mitt i det andre studioet.
De gjorde et virkelig godt arbeid.
En tiger?
Vi ble skikkelig gira under arbeidet, Terry også, tror jeg...
og det er vanskelig å takle kritikk.
Man er veldig defensiv, beskyttende og kritisk til alt.
Å se det igjen flere år senere, og se hvor bra arbeidet er her...
gjør meg helt på tuppa. Det er virkelig bra gjort.
Igjen har vi kostymene, med hjelmen som er hakket i stykker.
Det kreves mye tankearbeid. Jim er så nøyaktig med detaljene...
og han er full av ideer.
Det utgjør forskjellen her.
Mannen som kommer inn er halvt forslått.
Dere kan se limbåndet på skjegget mitt som er løsnet til venstre der.
Dere kan se... Tupélimet. Har aldri lagt merke til det før.
Militærlegen sier vi kan sy det på igjen, hvis vi finner det med en gang.
- Greit, kaptein. Jeg ordner et lag. - Dette er vel neppe tid for festlig lag.
- Et letelag. - En mye bedre idé.
Vi hadde så flaks at himmelen var blå den dagen.
Vi skal prøve å rydde opp før du er tilbake.
- Vi viste dem, hva? - Ja.
Vi skal ut og lete. Glem det der.
All denne drepingen og blodsutgytelsen. Morsomt, ikke sant?
Jo, glimrende.
- God morgen, kaptein. - Stygt sår du har der, kamerat.
Takk skal du ha.
Kom igjen, menig. Bli med å lete.
Bedre enn å være hjemme, ikke sant?
Dreper du noen hjemme, så arresterer de deg.
Her får du et gevær, og du lærer å bruke det.
Jeg drepte femten av de jævlene. Hjemme ville de ha hengt meg.
Her gir de meg en helvetes medalje.
Jeg har stor sans for jungelen vi klarte å skape i England...
på studioområdet.
Vi kjørte inn en haug med grønne planter.
Vi filmet dette i et buskas på studioområdet...
ved en bekk, og vi satte ut alle tropiske planter vi kunne finne.
Hva var det Mike holdt i hånda der?
En liten hårbørste eller et speil?
Dette er hemmelighetene bak vår mystiske måte å lage film på.
Uten at jeg vet hva det betyr.
Ikke skyt. Ikke skyt. Vi er ingen tiger.
Nå har han et sverd.
Vi bare drev og...
Hvorfor er dere utkledd som tiger?
Nå har han den dingsen i hånda igjen. Hva er det?
Dette er en snål sketsj.
Den virket som en av de morsomste da vi leste manus.
Det er lite som kan forsvare den. Den fører ingensteds.
I denne filmen virker den faktisk som en nedtur.
- Så enkelt er det. - Ikke noe mer.
Hva handler scenen om?
Jeg har aldri forstått humoren her.
Det er som tidligere Python-sketsjer. Bare tullball.
Det ser innmari teit ut.
Vi har gjort noen virkelig bra saker.
Men dette er en av de rare overgangene...
hvor det ikke er noe som kan forsvares.
Det er morsomt, men litt utilfredsstillende...
for vi får ingen forklaring på hvorfor de lyver.
Vi har rømt fra et bengalsk psykiatrisk sykehus...
og vi klarte det fordi vi laget dette skinnet av frokostblandingpakker.
- Det spiller ingen rolle! - Hva?
Det spiller ingen rolle hvorfor de er utkledd som tiger.
Har de beinet mitt?
Godt tenkt. Vel, har dere det?
- Faktisk... - Ja?
Vi tenkte å gå i lære hos en utstopper.
Vi ville se ting fra dyrets synspunkt.
Denne scenen er basert på nok en latterlig idé.
Mens de andre var opptatte med å filme denne scenen...
blir jeg kledd opp i kulissene...
i den mest ubehagelige gummidrakta som tenkes kan.
Jeg må være inni en neger.
Det er hardt arbeid og muligens lite politisk korrekt.
Vi fant tigerskinnet i en sykkelbutikk i Kairo.
Eieren ville sende det til Dar es Salaam.
Hold kjeft! Har dere eller har dere ikke beinet hans?
- Ja. - Nei.
Denne scenen virket vel som en god idé da den ble skrevet.
Jeg snakker ikke til deg.
OK. Let i buskaset.
Ser vi ut til å være sånne som kryper inn i en leir om natten...
sniker oss inn i noens telt, bedøver dem, bestemmer vevstype...
amputerer et bein og stikker av med det?
Let i buskaset.
Hva er det Mike holder i hånda?
Et bein! Dere ser etter et bein!
Jeg tror det er et der inne et sted.
Terry Gilliam i sin hovedrolle.
Glidelåsnummeret!
Hva gjør vi her? Jeg kan ikke huske hvordan vi fant på dette.
Glidelåsen var ikke så bra som jeg håpet.
Dere kan se at den åpner seg nederst.
...til Midten av filmen.
Filmens mest uforklarlige del, Midten av filmen.
Opprinnelig skulle vi ha masse kjendiser her som sa:
"Velkommen til Midten av filmen."
Men vi hadde ikke råd til dem.
Vi hadde håpet på Sean Connery, Julie Andrews...
men vi endte opp med Mike Palin og denne snåle damen.
Jeg aner ikke hvem hun er.
...så ikke hold det for dere selv.
Rop ut, slik at alle kan høre dere.
Så her er vi med Finn fisken.
Den neste scenen ble filmet inne i Battersea Kraftverk, tro det eller ei.
Vi bygde dette lille settet.
Det er et helt utrolig industri-interiør fra 1920-tallet...
med parkett på gulvet, og det fins ikke lenger i dag.
Så dette er et av få vitnesbyrd...
om hvordan Battersea Kraftverk så ut i sine glansdager.
Et av Pythons store øyeblikk.
Det skulle du likt å vite! Det var en fin, liten fisk.
Dette trollet som kommer her...
var faktisk et kostyme vi hadde laget til Time Bandits...
og det er brukt i scenen hvor kjempen knuser et hus.
Men vi så det aldri i nærbilde...
så vi hentet det fram fra lageret og lot det bli med her.
Men dette er Python på sitt sinnssvakt beste.
Fisk, fisk, fisk...
Se på det taket. Det er helt makeløst.
Som fulgte meg hvor enn jeg gikk.
- Se i snabelen hans! - Ja. Se i buksene hans!
Tilbake til fisken.
Virkelig på kanten.
For at filmen ikke bare skulle være sammensatt av sketsjer...
noe den selvsagt er...
ønsket jeg å sikte enda mer til meningen med livet...
som om det var et poeng. Som om vi faktisk var inne på noe.
Det forklarer noen av de bortklipte scenene.
Ja.
- Hva tror du skjer nå? - Filmtekst, antar jeg.
Om neste livsfase, mener du? Her kommer det.
MENINGEN MED LIVET DEL IV- MIDT I LIVET
Her har vi klipt bort en sekvens. Vi ser Mike og Eric...
som ankommer hotellet.
De går opp på rommet. De liker alt de ser.
Det er et helt vanlig rom.
Utsikten er bare montert på en valse...
så man kan forandre den til et bybilde, landskap eller hva som helst.
Vi klippet bort det, samt den første scenen i restauranten...
som er når Carol kommer inn som servitrise.
Det er synd, for det er en veldig morsom sekvens...
men på DVD vil dere nå få se den.
...servert i et autentisk fangehull fra engelsk middelalder.
Ideen om en fangehullrestaurant som også er en hawaiisk restaurant...
Jeg har alltid hatt en hemmelig mistanke...
om at Hendy-paret var mora og faren min.
De har vært med i mange Python-opptak.
Eric ser i veska si, for det var med i den tidligere scenen.
Vi lot denne scenen være med.
Den var ikke like morsom som Carol i Beefeater-kostyme.
Men jeg beholdt den, for den handlet om meningen med livet.
Derfor ble de andre scenene klipt bort også.
Det er fotball. Dere kan snakke om kampen på lørdag...
eller dere kan mimre om jubelår i serien.
Nei.
- Hva er denne her for noe? - Det er filosofi.
Er det en sport?
Nei, det er mer et forsøk på å lage en levedyktig hypotese...
Jeg vet ikke om jeg gjorde det rette.
Man angrer alltid på at man har klipt bort ting.
Bak Mike ser dere en av servitrisene i Beefeater-kostyme.
Vakkert utformet av Jim Acheson igjen.
- Romnummer? - 259.
Hvordan...
Vil dere at jeg skal sette dere i gang?
Ja, takk.
OK.
Jeg vet ikke hvor John fikk den kelnerfiguren fra.
Vi dro til Miami i fjor, og California året før...
Nei, jeg mener hvorfor vi er her, på denne planeten.
Mikes rollefigur er makeløs her.
Har dere aldri lurt på hva det hele handler om?
Nei.
Nå vel.
Altså; opp igjennom historien har det vært noen menn og kvinner...
som har forsøkt å finne løsningen på tilværelsens mysterium.
- Flott! - Og vi kaller disse menneskene filosofer.
- Og det er det vi snakker om. - Nemlig!
Så koselig.
Skal tro hva som har skjedd med alle Python-skuespillerne?
De var så gode. Helt makeløse.
Hva har de oppnådd? Berømmelse og rikdom, antar jeg.
Men de har aldri vært så bra som her.
Både John, Eric og Mike. De er strålende alle sammen.
Jeg har aldri sett dem gjøre slike ting noen gang siden.
Mike har reist verden rundt ved å være hyggelig.
Eric har bosatt seg i LA ved å være smart.
John har vært med i filmer...
som gir ham masse penger for veldig lite arbeid.
John er virkelig god til sånt.
Det er en "S" i "Nietzsche".
Ja, det er det.
Har alle filosofer "S" i navnet sitt?
Ja. Jeg tror flesteparten har det.
Betyr det at Salena Jones er en filosof?
Ja. Der har du det!
Det kan være! Hun synger om meningen med livet.
Ja. Det er riktig.
Men jeg tror ikke hun skriver sangene selv.
Nei.
Kanskje Schopenhauer skriver for henne.
Nei. Burt Bacharach skriver dem.
Det er ikke noen "S" i "Burt Bacharach".
Ikke i "Hal David" heller.
Hvem er Hal David?
Han skriver teksten. Burt skriver bare melodiene.
Men nå er han gift med Carole Bayer Sager.
Kelner? Denne samtalen er ikke særlig god.
Det var da leit.
Vi har en i dag, som ikke er på menyen.
Det er husets spesialitet. Levende organtransplantasjon.
Levende organtransplantasjon? Hva er det?
Jeg aner ikke hvorfor vi så det bildet av Haile Selasie.
Men der er det.
Det er Terry Gilliam som rastafarisk jøde...
en nokså besynderlig blanding.
Hallo. Kan vi få leveren din?
Jeg aner ikke hvorfor, men...
de ga meg en liten rolle, og jeg mente det måtte være som jødisk rastafari.
John og Graham som to desperadoer.
Du vet, den er rødbrun, sånn...
Ja, jeg vet hva det er...
Terry er en flott skuespiller.
Veldig god.
Jeg glemte å si en jødisk rastafari med Hitler-bart.
- Hva er dette, da? - Et leverdonorkort.
Trenger vi si mer?
Han er helt overbevisende.
Jeg kan ikke gi dere den nå. Det står "når døden inntreffer".
Herregud!
Han gjør dette så bra. Han vrir seg.
Han er så grusom.
Dette var faktisk en morsom scene å spille inn.
Den var så fæl.
Det fine her er gørra.
Jeg liker hvordan Graham jobber i vei, mens John er helt distrahert...
og bare venter på at noe skal gi livet hans mening...
og det gjør hun.
- Det stemmer, frue. - Typisk ham.
Han går på biblioteket, ser noen plakater...
og kommer hjem full av gode intensjoner.
Terry gir virkelig sitt livs opptreden her.
Den hånda og sprellene hans er...
Der ser dere Graham, som strekker seg for å ta leveren ut av noe annet.
Han pleide å si det.
Dette er en av de flotteste romanser som Python noensinne har laget.
Den mellom John og Terry.
Den gir alle et håp...
om å finne den rette før eller senere, ett eller annet sted.
Det hjelper å ikke eie smak.
Johns rare mimespill her...
er abstrakt på en måte...
Han har bomull i munnen også.
Som Marlon Brando.
Det var en absurd situasjon, hvor noen hele tiden måtte gi Graham...
innvoller, organer og sånt.
De kommer visst aldri ut av de rette stedene.
Han tar mot skulderen min og setter et organ på plass.
Jeg tror at når Python virkelig spiller på det makabre...
kan ingen måle seg med oss.
Du innser at han må være...
død, ifølge kortet...
Denne scenen gjør meg gal.
Å se den fæle Terry med papiljotter og John...
Skulle ønske han kom tilbake til oss.
Jeg mener, kommer du til å bo alene?
Eller er det, på en måte, en annen...
Det er nesten den slags kjærlighetsscene som du vil snu deg bort fra.
Man ønsker ikke egentlig å se det som skjer mellom disse to.
Nå kommer ett av mine favorittøyeblikk i filmen:
Erics Galaxy Song, som er noe av det beste han har gjort.
Det er en nydelig sang.
Vi har et stort utvalg...
av virkelig intelligente, kloke og morsomme sanger.
Kan vi få leveren din, da?
Jeg ville være redd.
OK.
Hør her.
Hør på dette.
Når livet tynger deg, fru Brown
Og ting virker hardt eller tøft
Og folk er dumme, fæle eller teite
Og du føler at du har fått nok
Veggen faller sammen, men det legger man ikke merke til.
Som roterer i 1500 km i timen
Den kretser 30 km i sekundet Det regner man med
En sol er kilden til all vår energi
Solen og du og jeg Og alle stjernene vi kan se
Dette var det eneste verset som skulle filmes på denne måten.
Deretter skulle vi gå over til animasjon.
Men mens vi filmet, sa jeg: "Vi tar det andre verset også."
Så det er dette verset.
Men Eric hadde ikke øvd inn dette.
Dere kan se han ser på kameraet nå og da, for han hadde ikke øvd inn dette.
Vi gikk bare sidelengs mot stjernene, noe som slett ikke var meningen.
Dette skulle egentlig bare være fyllmasse.
Til slutt...
ble det ikke noe av resten av animasjonen til Terry.
Så vi måtte bruke denne delen.
Og vår galakse er bare en av millioner milliarder
I dette utrolige, ekspanderende univers
Lagde jeg litt animasjon her? Fint.
Han setter inn animasjonen her, men den skulle egentlig ha kommet før.
Men dette er virkelig animasjon. Jeg skisserte det...
og ga det til dyktige folk som fikk det til å fungere.
Dette er flott animasjon.
Verdt å vente på.
Det er noe med denne kosmiske spermien...
Glimrende animasjon.
Jeg ville gjerne gjøre noe med Big Bang-teorien.
Så dette er et tid-og rom-continuum...
i ferd med å bue seg, slik Einstein hadde forutsett.
En nydelig sang. Flott tekst.
Så husk når du føler deg veldig liten og usikker
Jeg holdt øye med John i denne scenen.
Han gjør alt og ingenting i bakgrunnen.
Og be om at det finnes intelligent liv et sted i rommet
For her på jorda er det ingenting å hente
Vi måtte få med lyden av kjøleskapet som lukker seg...
før det egentlig lukkes...
så det skulle passe med rytmen i sangen.
Kan vi få leveren din, da?
- Ja, OK. Du overtalte meg. - Eric!
Her forandrer opptaksstilen seg.
Det var her Terry Gilliams piratsekvens egentlig skulle komme.
Det skulle bare være en fem minutters animasjonsfilm.
Så tok Terry gradvis over studioet ved siden av...
og filmet mer forseggjorte saker...
enn det vi filmet til hovedfilmen. Og han fortsatte.
Jeg var for opptatt til å legge merke til det.
Terrys filmsnutt bare vokste...
helt til den ble 15-17 minutter lang, som den er nå.
Og da vi satte den inn her...
så fungerte det bare ikke.
Den var altfor lang og passet ikke inn.
Folk så filmen og sa:
"Det er en morsom film, men den piratsekvensen passer ikke."
Terry sa han alltid hadde ment den ville passe i begynnelsen.
Og han fikk en idé til hvordan den ville komme tilbake i filmen.
Så vi gjorde det sånn.
Vi filmet denne delen, og fikk gjensynet med kortfilmen.
Imidlertid oppnås dette sjelden på grunn av menneskets unike evne...
til å la hverdagslige småting distrahere dem i spirituelle spørsmål.
Hva var det om hattene igjen?
Folk bruker ikke hatt ofte nok.
Er dette sant?
Hattesalget har gått opp, men ikke pari passu som undersøkelser...
Når du sier "nok", nok til hva?
Kan jeg bare spørre, angående ditt andre punkt...
når du sier at sjeler ikke utvikler seg fordi folk blir distrahert...
Denne scenen skulle vært med i hele Permanent Forsikring-sekvensen.
Når bygningen kommer seilende inn i den store glassbyen...
skulle vi ta denne innendørssekvensen, og scenen ville fortsette her.
Så ville vi gå utendørs, og de ville begynne å skyte.
Og inn av vinduene skulle de gamle piratene komme.
Siden kortfilmen ikke passet der i filmen...
da vi tok den bort, kunne vi sette inn den enkeltscenen...
og det fungerte helt utmerket.
Jeg tror jeg filmet bygningens fall etter at vi bestemte oss for å fjerne...
Crimson Permanent fra hovedfilmen.
Det ble en annen måte å avrunde den lille sekvensen på.
MENINGEN MED LIVET DEL VI - LIVETS HØST
Da vi skulle filme denne scenen, ville Harry, produksjonsdesigneren vår...
bruke den samme restauranten...
som vi hadde i den filosofiske konversasjonen.
Men jeg hevdet at den måtte være større. Jeg vet ikke hvorfor.
Jeg så på de små skissene mine, og så den hadde...
en veldig stor spisesal i to etasjer.
Til slutt dro jeg London rundt med Harry...
for å se etter lignende restauranter.
Vi kom til RAC Club, og jeg sa: "Det er mer som dette."
Harry sa: "Jeg vet hvor vi kan gjøre det."
Vi filmet det på Portland Street Brown's.
- For en fryktelig vittig sang. - Utrolig festlig.
Det interessante med Creosote i det opprinnelige manuset...
var at Terry prøvde å overtale meg til å spille Creosote.
Gudskjelov at jeg ikke gjorde det, for Terry var helt perfekt i rollen.
Jeg tror nok de var sikre på at jeg kunne prosjektilspy...
og være forferdelig grotesk, men Terrys innsats var glimrende.
Apropos herr Creosote, så skulle jeg hørt på Jim Acheson.
Jim tegnet dette kostymet. Jeg fikk laget en kropp til det...
og en skulptør designet formen.
Og jeg presset Jim til å gjøre ham litt større.
Jeg tror Jims originale ideer var riktige.
Vi hadde også en sekvens med Creosote utenfor restauranten...
som gikk med magen på en barnevogn, på en trillebår...
som vi av en eller annen grunn ikke brukte, men dere kan se klippet på DVD-en.
Denne scenen begynte med... Jeg skrev på et papir:
"Den mest smakløse scene som mulig."
Jeg ante ikke hvor den ville ende, så det ble til:
"Bedre? Best å hente ei bøtte."
Så spant vi videre på det derfra.
Da Mike leste scenen høyt fra filmskriptet...
Io ingen, ingen syntes det var morsomt.
Det havnet i haugen av forkastede forslag, og vi hadde ikke tenkt å gjøre det.
Men omtrent en måned senere ringte John og sa:
"Her er noe som vil få fram smilet.
"Jeg har lest den Creosote-sketsjen, og tror den kan fungere bra."
John hadde nemlig innsett at det var kelneren som var den komiske figuren.
Så kom John med replikken om den løvtynne mintsjokoladen.
En ny bøtte til monsieur.
Det oppkastet der var fra første dags filming...
istedenfor å ha det... Se nå, jeg åpner ikke munnen i tide.
Og oppkastet kommer fra den andre siden av ansiktet mitt, ikke fra munnen.
Vi fant ut at det ikke gikk, for oppkastet kom i skyggen...
når det begynte å sprute.
Så spesialeffekt-fyren fant en løsning...
hvor jeg hadde noe inni munnen.
Så det faktisk kom ut av munnen min, noe som var bedre.
Oppkastet var laget av...
Det var russisk salat og grønnsaksuppe.
Jeg tror vi hadde 400 liter av det i en stor balje på settet.
Og siden det tok fire dager å filme denne sekvensen...
gikk det greit i begynnelsen, men på slutten av fjerde dag...
under lampelyset og alt sammen...
begynte den russiske salaten og grønnsaksuppa å lukte som det så ut.
Det var motbydelig.
...gir vi Dem selvsagt full porsjon.
Faktisk vil jeg personlig sørge for at den blir dobbel.
Og likevel, selv om det var så kvalmende, var statistene...
Vi ba om frivillige vi kunne sprøyte ting på...
for vi hadde en katapult...
som kunne slynge ut 70 liter på én gang.
...det vanlige ølet?
Ja. Nei, vent litt. Jeg tror jeg bare klarer seks kasser i dag.
Jeg håper monsieur ikke overdrev i går.
- Hold kjeft! - D'accord.
Den nye bøtta og vaskehjelpen.
Der er det nye systemet. Det kommer faktisk fra en liten tube i munnen min.
Carol er vidunderlig i denne scenen. Dette er ett av mine favorittøyeblikk.
- Er dere misfornøyde med servicen? - Nei, ingen klager.
Det er bare at vi må gå. Jeg har ganske kraftig menstruasjon.
Og vi må rekke et tog.
Ja, selvfølgelig. Vi må rekke toget.
Alles reaksjoner.
- Frue? - Kanskje vi skulle gå?
Ja vel, monsieur.
Jeg kan ikke tenke meg andre enn Carol gjøre det. Hun er så...
Hun klarer å gjøre det med en sånn energi.
Au, da. Jeg har tråkket i bøtta til monsieur.
Det var bare noe for at folk ikke skulle reagere, eller få reaksjoner.
Det er scener som Creosote som virkelig...
gir deg en god følelse av å være en Python.
For å ha bidratt bitte lite grann med å...
tilføre dette til kulturen i det 20. århundret.
Først hadde jeg en fisk som kom ut av munnen...
men vi måtte ta opptaket ca. 20 ganger fordi John ikke kunne slutte å flire.
Til slutt kunne jeg ikke bruke fisken mer, så jeg brukte en ananas.
Det er bare en bitte liten, tynn en.
- Nei. Dra deg vekk. Jeg er mett. - Ja, men...
Den er helt løvtynn.
Jeg kan ikke få ned en bit til. Jeg er helt proppa.
Den løvtynne minten var Johns idé.
Bare én, da. Bare én.
- OK, da. Bare én. - Bare den ene, monsieur.
John klarte ikke å holde latteren tilbake her. Dette var tagning 20 eller noe sånt.
Bon appétit.
Her eksploderer han.
Vi hadde en oppblåsbar kropp til den første delen av eksplosjonen.
Dere ser ham aldri eksplodere. Jeg trodde ikke dette skulle gå.
Dere ser ham bare svulme opp, og Julian, som klippet filmen...
la til et par delbilder med lysblink...
og man tolker det som en eksplosjon.
To lysblink-delbilder, og så blir alt det gørret sprøytet rundt.
Vår spesialeffektansvarlige la til det pulserende hjertet...
som var et pluss, samt det dinglende urkjedet.
Julian ville ha denne delen med på slutten av filmen.
MENINGEN MED LIVET DEL VI B - MENINGEN MED LIVET
Maria, noen ganger lurer jeg på om vi...
Alt dette er ett opptak.
Helt fra begynnelsen, opptaket er like langt som selve scenen.
Omtrent tre og et halvt minutt.
Det er ett opptak, helt fra...
Gjennom hele det lille diktet til vaskedama...
og så veksler vi over til Eric, og følger ham...
helt ut på gaten og videre oppover veien.
Alt dette er ett opptak. Litt av en kraftanstrengelse.
...men det lærte meg heller ingenting.
Og du skulle tro at Library of Congress hadde en slags løsning...
Hele stedet stinket selvsagt da.
Det skulle holdes bryllup der neste dag. Håper de fikk gjort rent til da.
...å finne et spor.
Jeg jobbet der fra ni til seks og leste hver en bok.
Men det lærte meg null og niks om livets mysterium.
Jeg ble bare eldre og det ble vanskeligere å se.
Til synet svant til slutt, og reumatismen ble stygg.
Så nå vasker jeg her.
Men det gjør meg ikke trist...
for jeg mener livet er et spill.
Du vinner eller taper...
og selv om jeg er trist nå...
så jobber jeg i alle fall ikke for jøder.
Jeg vet ikke...
hvorfor det er morsomt. Det er ren rasisme, helt improvisert.
For å vinne publikums gunst spiller vi på helt...
uvesentlig rasisme, helt plutselig...
Jeg liker denne vekslingen over til Eric.
Men jeg...
vil dere vite hva jeg mener, så kan jeg vise dere noe.
- Bli med meg. - Jeg var i ferd med å si at...
Dette er fremdeles ett opptak.
Fra vi begynte med vaskedamen...
som fortalte sin livshistorie.
Kom igjen. Ikke vær sjenert.
Den store entreen.
Pass på i trappen.
En epoke med byarkitektur som ikke eksisterer lenger.
Jeg tror dette kan oppklare litt.
Nå går vi ut på gaten.
Følg meg.
Her borte.
Klipperen satte til lyden av hvinende dekk.
Mer interessant.
Denne veien.
Jeg tror det er her...
vi slapp opp for film, og måtte trikse og mikse litt.
Denne veien.
Hold dere nær meg.
Dere kan ane at dette er slutten på filmen.
Jeg trodde det ville bli veldig bra, Eric var virkelig flink.
Dette var et fortryllende sted.
Hytta bare lå der i parken. Den hadde ingen vei.
Bare små duer som satt på taket.
Dere kan ikke se dem på denne DVD-en.
...satt jeg på mammas fang, og hun sa til meg:
"Gaston, min sønn.
"Verden er et vakkert sted.
"Du må dra ut i den og være glad i alle.
"Forsøk å gjøre alle fornøyd...
"og bring fred og tilfredshet hvor enn du går."
Så jeg ble kelner.
Ikke rare filosofien, jeg vet det.
Der kan dere se duene.
Jeg kan leve mitt eget liv på mitt eget vis, hvis jeg vil.
Drit og dra!
Ikke følg etter meg!
MENINGEN MED LIVET - DEL VII - DØDEN
Så merkelig, å begrave noen på stranden.
Denne mannen skal snart dø.
Om noen få øyeblikk vil han bli drept...
for Arthur Jarrett er en dømt forbryter...
som har fått velge selv hvordan han skal henrettes.
Sekvensen av Graham som løper og blir forfulgt...
av toppløse jenter...
var en av dødsårsakene vi hadde snakket om...
i den versjonen hvor vi hadde med rettssaken.
Forskjellige typer henrettelser. Dette var en av dem.
"Arthur Charles Herbert Runcie MacAdam Jarrett...
"du er dømt av 12 lekfolk, og funnet skyldig...
"i overlagt å ha laget umotiverte, mannssjåvinistiske vitser..."
Det er interessant å se filmen, for...
deler av løpesekvensen finner sted i Shad Thames...
som den gang var et forfallent område som ble...
Å, herregud!
Beklager, kan ikke snakke mer. Må konsentrere meg om bildene.
Å, disse deilige jentene. De var så vakre.
Alle sammen. De var bare så vakre. Jeg tror jeg var forelsket i alle sammen.
"Hvor er disse jentene nå", spør vi oss selv.
De var så sporty.
Vi fikk aldri med oss den freudianske tolkningen av Graham...
en erklært homoseksuell, som jages i døden av toppløse kvinner.
Jeg liker måten jentene gnir seg i hendene etterpå.
Er ikke dette meg? Animasjon.
Skulle ønske jeg hadde gjort illustrasjonene litt bedre enn dette.
Jeg vil gjøre slutt på alt.
Farvel! Farvel!
Jeg har alltid likt ideen, og jeg tror den fortsatt duger...
om høstens kollektive selvmord.
Å, nei!
Skulle jeg gjøre det igjen, ville jeg endret illustrasjonen og gjort en bedre jobb.
Men jeg var for opptatt med å lage en action-kortfilm...
så jeg måtte få noen venner til å lage illustrasjonene.
Det er mange løv å tegne.
Timingen er helt topp.
Det var interessant, og jeg trengte mer hjelp enn normalt til denne animasjonen.
Selv når dere ser Mannen med ljåen...
som stiger opp fra graven, er det animasjon. Så jeg måtte skaffe...
virkelig talentfulle og erfarne folk, til en forandring.
I denne neste sekvensen...
insisterte jeg på at John skulle spille Døden.
Det var så kaldt. Det regnet vannrett.
Jeg tenkte: "Det må bli John, for han har en så fornem skikkelse."
Det kunne selvsagt vært hvem som helst. Men John sto der...
Istedenfor å bli fly forbannet, bare Io han, for han syntes det var så fælt.
Det var så kaldt.
Ja?
Kommer du på grunn av hekken?
- Jeg er veldig lei for det, men... - Jeg er Mannen med ljåen.
Hvem?
- Mannen med ljåen. - Ja, jeg ser det.
Jeg er Døden.
Vel, vi har besøk av noen mennesker fra Amerika i kveld.
- Hvem er det, kjære? - En herr Døden, eller noe.
Har han kommet for å høste? Jeg tror ikke vi trenger hjelp nå.
Hallo. Ikke la ham stå der ute. Be ham inn.
- Jeg tror ikke det passer nå. - Kom inn. Kom og få en drink.
Kom igjen.
Det er en av de små mennene fra landsbyen.
Bare kom inn.
Dette er Howard Katzenberg fra Philadelphia.
- Og hans kone, Debbie. - Hei sann.
Og dette er Jeremy og Fiona Smythe fra Portland.
God kveld.
Dette er herr Døden.
- Hent en drink til herr Døden, kjære. - Ja.
Herr Døden er onnearbeider.
Mannen med ljåen.
Ja, vi ser du har ljå.
Så du høster her omkring ennå, herr Døden?
Jeg syns alltid det er rart å spille amerikaner...
og snakke med amerikansk aksent.
Det er vanskeligere enn man skulle tro, særlig siden jeg har en.
Vi snakket nettopp om de fæle problemene i den tredje...
Michael er veldig tiltrekkende, ikke sant?
Men Eric er naturligvis sexbomba.
Terry ligner alltid et avdanket ludder.
Jeg er ikke av denne verden.
For at han skulle kunne gå midt inn i bordet...
kuttet vi av bordet, så han kunne gå inn i det.
Mikes rollefigur er en herlig dame.
Er det ikke fantastisk?
Dette er eneste gang jeg fikk spille noe...
som minnet om en slags halvsexy dame.
Ikke særlig barmfager. Men hør på henne.
Det var snålt å skulle regissere der jeg sto med silkekjole...
og sminke.
Nei, åpenbart ikke.
- Nå skal jeg si deg noe, herr Døden. - Dere forstår...
Jeg vil gjerne få si, på vegne av alle her...
for en virkelig unik opplevelse dette er.
- Så sant, så sant. - Det gleder oss at du kom innom.
- Kan jeg få avslutte, takk? - Herr Døden. Finnes det et liv etter døden?
Ansiktsuttrykket til Mike der. Den som stilte det rette spørsmålet.
Selvtilfredshet.
Stille! Jeg kommer for å hente dere.
- Mener du for å... - Ta dere med.
Det er mitt oppdrag.
Det utrolige med John, som er der inne...
er at det ikke bare er John Cleeses stemme, han er Døden.
Han virket å være...
helt i sitt ess, og lykkeligere enn noen gang...
inni det kostymet.
Han måtte styre denne hånda, ved hjelp av en slags mekanisme.
Men han befant seg på et annet verdslig plan...
da han var der inne og kanskje...
Ikke vet jeg hva han driver med hjemme. Kanskje han gjør sånt noe.
Om nettene kler han seg i liksvøp og later som han er Døden.
Døde.
- Alle sammen? - Alle sammen.
Det var en utakknemlig oppgave å være der inne...
fordi enhver kunne ha gjort det. Men John...
Han ville gjøre det. Han insisterte.
Og da han først var der inne, ville han ikke komme ut igjen.
Hold munn!
Engelskmenn! Dere er så fordømt hovne!
Ingen av dere har bein i nesa!
- Kan jeg få spørre om noe? - Hva?
Hvordan kan vi alle ha dødd samtidig?
Hun stilte det rette spørsmålet igjen.
En smarting, ikke sant?
Et stort øyeblikk der hvor han peker mot...
laksemoussen.
Laksemoussen.
Du brukte vel ikke laks på boks, kjære?
John likte den artikulerte fingeren.
Han hadde et lite håndtak. Når han trykket på håndtaket, bøyde han fingeren.
- John elsket å styre med den fingeren. - Se på det.
Det flotte med John er at han har en perfekt timing.
Hadde vi brukt en annen skuespiller der, ville han ikke beveget den...
eller timingen ville ikke vært så god.
Som da vi laget Holy Grail og John var Den svarte ridder...
nok en gang skjult av en svart kappe, så ingen kunne se det var ham...
og han elsket det.
Kom.
Fiskehandleren lovte meg fersk laks.
Han er vanligvis så pålitelig.
- Kan vi ta med oss glassene? - God idé.
En flott improvisert replikk av Mike her.
Jeg spiste jo ikke av moussen engang.
Det sto ikke i manus. Det er en av de få improviserte replikkene.
Et merkelig hus. Jeg vet ikke hva det ble brukt til.
Det er på Yorkshire Moors.
- Skal vi kjøre? - Hvorfor ikke?
God idé.
De døde festdeltagerne setter seg i bilene.
De er altfor småborgerlige. Så vi måtte ha spøkelsesbiler.
En stor tunnel mot lyset.
Det ble gjort med tre eller fire lag...
som jeg snurret om aksen, og så mikset sammen.
Det virket. Billig, men effektivt.
Se paradiset.
Paradiset er et Holiday Inn-hotell. Er det ikke utrolig?
Hallo. Velkommen til Himmelen.
Unnskyld meg. Kan De signere her, takk?
Takk. Det er et bord til dere der borte, i restauranten.
- Til damene. - Afterlife mintsjokolade. Takk.
- God jul. - Er det jul i dag?
Selvfølgelig, frue. Det er jul hver dag i Himmelen.
- Nei og nei. - Så deilig.
Ideen her var å ha en slags finale.
Vi ser folk fra forskjellige deler av filmen.
Alle ungene fra Every Sperm Is Sacred...
zulukrigerne, jentene, figurene fra første verdenskrig...
Nå blir det forestilling.
Jeg liker ideen om at det er...
en slags kitsch fra 1930-tallet.
Orkesteret kommer på...
podiet og vi har de enorme trappene.
God aften, mine damer og herrer.
Det er virkelig en ære for meg å være her i kveld...
et virkelig fint og varmt...
og beveget øyeblikk for oss alle.
Og jeg vil synge en sang for dere alle.
Det er jul i Himmelen
Alle barna synger
Alle englene har falske bryster.
Quasimodo med bryster.
Englene der.
Jentene ville ikke...
vise brystene. De hadde ikke noe imot...
Dette er ett av de kostbare opptakene. Vi måtte lage et svømmebasseng.
Jeg har stor sans for disse kvinnelige nissene med bar byste.
Dette opptaket av TV-en var vanskelig.
Det kunne vært lett nok, men det var vanskelig...
for vi måtte inn i den andre TV-en.
Så vi måtte få til mange ting på en gang.
Det er gaver til alle i familien
Toalettartikler og tog
Og Sony Walkman med hodetelefoner
Og de siste videospillene
Det var et mareritt...
om jentene tråkket på lysrørene...
for om de tråkket på et lys, måtte vi gjøre alt om igjen.
Det tok helt av.
Her flyr jentene. Hvor i all verden kunne denne sekvensen ende?
Den blir slått av.
Det var slutten på filmen. Her er meningen med livet.
SLUTTEN PÅ FILMEN
Takk, Brigitte.
Det er ingenting spesielt. "Vær snill mot andre. Spis mindre fett.
"Les en god bok av og til. Gå en tur i ny og ne.
"Lev sammen i fred og harmoni med alle trosretninger og nasjonaliteter."
Til slutt, her er noen vilkårlige bilder av peniser...
Denne sekvensen virker litt gammeldags nå...
for bilder av peniser betyr ingenting lenger...
men dette ble spilt inn i 1982-1983.
Det virket relevant den gangen...
men ting forandret seg på 80- og 90-tallet.
Borgervern som kveler kyllinger.
Bevæpnede teaterkritikere som utrydder mutantgeiter.
Hva er så morsomt med det?
Der kan dere se. Her er kjenningsmelodien.
God natt.
Det slutter med et fjernsynsapparat.
Og Erics herlige sang.
Der er den, The Meaning of Life.
"Simon Jones, Patricia Quinn, Carol Cleveland, Judy Loe...
"Andrew MacLachlan, Mark Holmes, Valerie Whittington."
Produsentene vil gjerne takke alle fiskene som har vært med i filmen.
Vi håper at andre fisker vil følge deres eksempel
slik at fisk i hele verden i fremtiden
vil leve sammen i harmoni og forståelse, og legge til side
sine smålige krangler, og slutte med å forfølge og ete hverandre
og leve for en lysere, bedre fremtid for alle fisker, og de som er glade i dem.